Dette har hendt.
- Hvem er dere? - Vi er replikatorer.
- De andre ville ha drept meg. - Ikke om du ble med oss.
Ville du gjort det?
- De vil ikke dra fra meg. Hun lovet. - Nei.
De har gjort deg til latter.
Jeg er fratatt kommandoen.
Hvem erstatter deg?
Dr. Elizabeth Weir.
- En sivilist? - Hun er ekspert på internasjonal politikk.
Terra, Atlantis.
Mener du at antikkernes bortkomne by er her?
Byen vi har lett etter, er under isen i Antarktis.
Nei!
Farvel.
- Doktor Weir. - Elizabeth.
Elizabeth. Nesten klar. Utrolig at vi endelig drar.
Jeg skulle vært klar for lenge siden,
- men jeg trengte noen ting... - Samtalene har brutt sammen igjen.
- Du tuller. - Det er en komplisert situasjon.
Antarktis-avtalen ble opprettet for å fremme forskning i området.
Til beste for hele menneskeheten,
ikke bare USA.
De andre 11 landene mener alle å dele myndighetsområde.
Artikkel 1 sier ganske klart
at det ikke kan etableres militærbaser
eller foregå våpentesting der.
Du har selv sett hvor slagkraftig antikkernes utpost er.
Og i mellomtiden er Jack frosset i en stasiskapsel der nede?
Han ofret seg for å redde oss alle, ikke bare dette landet.
Målestokken på Anubis' angrep gjør en dekkoperasjon vanskelig.
Om vi skal unngå at hele verden
finner ut alt om stjerneporten,
trenger vi samarbeid fra alle regjeringer
som nå vet hva som foregår. Det vil ta mer tid.
Og i mellomtiden sitter vi bare og gjør ingenting?
Beklager, dr. Jackson.
Daniel.
- Hvorfor kan vi ikke bruke porten? - Det er ikke det.
Offisielt er all normal portaktivitet utsatt
til avtalen om kontrollen over Antarktis-anlegget er avklart.
Hva har det ene med det andre å gjøre?
Selv om vi har full kontroll over stjerneporten,
mener presidenten
at måten vi driver på her ved SGC,
vil vise seg i internasjonal velvilje.
Med andre ord er det vårt politiske kort ved forhandlinger.
Det ville jeg aldri si.
Hva med oberst O'Neill?
Jeg vet hva han betyr for dere.
Vi setter alle pris på oberst O'Neills ofre.
Asgardene kan hjelpe ham.
Sist klarte de å slette den antikke kunnskapen hans
før den drepte ham.
Vi har prøvd å kontakte dem. Hva foreslår du?
Du vet at vi hjalp asgardene å fange replikatorene
i et tidsutvidelsesfelt på planeten Halla.
Noe sånt, ja. Det var for et par år siden, ikke sant?
Vi vet at den fellen bare kan holde på dem en stund.
Thor og asgardene må overvåke situasjonen.
Kan vi komme oss dit, bør vi kunne kontakte dem.
Er ikke den planeten i en annen galakse?
Othalla.
O'Neill brukte kunnskap om antikkerne
til å modifisere Goa'uld-fartøyet vi har tatt.
lfølge rapporten din, major,
er det skipet i stand til å fly raskere og lenger
- enn noe som goa'uldene har. - Ja. Jeg tror det kan få oss dit.
Og tilbake?
Det kan bli vanskelig.
Det er godt mulig at turen vil brenne ut motorene.
Det er et stort problem.
Hva om dere kommer dit og ikke får kontakt med asgardene?
Vi er villig til å ta sjansen.
Beundringsverdig som det er, kan jeg ikke tillate det.
Av hvilken grunn?
Oberst O'Neill jaget bort Anubis' flåte
med våpnene fra antikkernes utpost.
Forhåpentligvis vil goa'uldene tenke seg om
før de angriper jorden i overskuelig fremtid,
men sannheten er at vi ikke vet
om vi vil kunne bruke de våpnene igjen,
og hvis ikke, vil vi trenge et nytt taktisk overtak over goa'uldene.
lallfall sier Pentagon så.
Det modifiserte frakteskipet er for verdifullt akkurat nå.
Beklager. Avslått.
- Hva kan jeg gjøre for deg, major? - Jeg vil at du skal gi meg en ny sjanse.
Beklager.
Det frakteskipet ble modifisert med antikkernes kunnskap.
Det er ingen garanti for
at ingen vil finne ut hvordan det ble gjort.
Og som den som mest sannsynlig kan finne det ut,
mener du at om jeg ikke lar dere prøve å kontakte asgardene,
vil dere ikke engang prøve?
Det ville jeg aldri si.
Akkurat nå er det den mest avanserte teknologien vi har.
Var det ikke for oberst O'Neill, ville vi ikke hatt det skipet.
Og vi ville ikke vært her og diskutert dette.
Vi har koordinatene fra Prometheus.
Ut fra hvor lang tid det tok skipet
å komme fra Taonas til jorden,
anslår jeg at vår ferd til Othalla vil ta ca. ti dager.
Hei!
Hvordan overtalte du Weir til å la oss dra?
Jeg gjorde ikke det.
Hun vil la oss dra. Du blir her.
Daniel, selv med modifikasjonene på skipet,
er det ikke sikkert det får oss dit.
Om det gjør det, er det mulig at det vil brenne ut motorene.
Skipet var aldri ment å fly i den hastigheten,
og finner vi ikke asgardene, blir vi værende der.
Jeg vet det.
Vi trenger deg her. Du er vår beste mulighet til å dekryptere
informasjonen som finnes på antikkernes utpost.
Mislykkes vi, er du O'Neills eneste håp.
Hei, Teal'c.
Skal det være noe?
Jeg pakket masse kalkun. Det er favoritten din.
Takk, men jeg er ikke sulten.
Har du funnet ut hvordan O'Neill modifiserte motorene?
Nei, jeg har bare en pause.
Jeg trodde ikke det ville bli lett, men det er bra tidsfordriv.
Beklager. Har jeg oversett deg?
Det går bra.
Jeg trodde arbeidet med motorene
ville få tankene bort fra oberst O'Neill, selv om det er tåpelig
med tanke på at det var han som modifiserte dem.
Jeg vet denne planen ikke er vanntett.
Jeg har aldri plottet en intergalaktisk kurs før.
Er koordinatene bare en halv prosent feil,
kan vi ende 10000 lysår fra målet.
Men jeg prøver å være positiv.
Jeg har full tillit til dine evner.
Jeg vet det. Vil du snakke?
Om hvilket emne?
- Jeg vet ikke. Hvordan går det med Rya'c? - Bra.
- Har du kontakt med Ishta? - Ja visst.
- Bra'tac? - Bra'tac har det bra.
Kom igjen, Teal'c. Hjelp meg litt.
- Og Pete Shanahan? - Bra.
- Er ikke alt som det skal mellom dere? - Alt er helt topp.
Det er bare
ikke lett å ta farvel med noen en bryr seg om
når det kan finnes en mulighet for at man aldri ses igjen.
Det er en sjanse vi tar hver gang vi går gjennom stjerneporten, men...
Men jeg prøver å være positiv.
Jeg henter et smørbrød til deg.
- Daniel. - Elizabeth.
Jeg bare lurte på om du hadde hørt noe.
Det står fortsatt stille.
- Det har gått over en uke. - Hva forventer du?
Noen kjappe håndtrykk? Champagneskål for å besegle avtalen?
Vi ble angrepet fra rommet av en armada fremmede skip.
Hvis ikke det demper mistilliten mellom oss, hva vil da?
Du glemmer at skipene ble ødelagt av et eneste våpen.
Den slags slagkraft gir enhver grunn til bekymring.
Ja. Dette er ikke et forsøk på å bli kvitt deg,
men er ikke slike internasjonale forhandlinger nettopp din ekspertise?
Uautorisert borteverden-aktivering!
Jeg mottar et signal. Det er en tekstmelding.
- Det er fra goa'uldene. - Hva står det?
Fra en av systemherrene, Camulus, den keltiske krigsguden.
Jeg kjenner ikke til ham.
Vi har aldri hatt kontakt med ham før.
Oi.
- Ja, så klart. - Beklager.
Han vil avtale et møte for å forhandle om en avtale.
Vil en goa'uld ha en avtale med oss?
lkke bare én goa'uld. Alle sammen. Systemherrene.
De vil sende representanter hit.
Vi forbereder å forlate hyperrommet.
Så snart vi kommer ut, skal jeg sende et signal.
Hvis asgardene overvåker regionen, bør de finne oss.
- Burde vi ikke kunne se planeten? - Jo.
Vi opplever et ekstremt sterkt gravitasjonsfelt.
Noe er galt.
Teal'c, snu og få oss vekk herfra, nå.
Hyperromgeneratoren starter ikke.
Underlysmotoren går for fullt, men vi rikker oss ikke.
Jeg vet bare om én ting som kan skape en slik gravitasjon.
Sikkert at dette er en riktig oversettelse av meldingen?
Stort sett.
Hva får du ut av den?
For å være ærlig, vet jeg ikke hva jeg skal tro.
Goa'uldene kom hit en gang for å forhandle.
Ja, med asgardene, ikke med oss. Jorden var nøytralt område.
At de vil møte oss som likeverdige, er uvanlig.
Kanskje vi har vunnet respekt i deres øyne.
Ja, de må ha hørt hva som skjedde med Anubis.
De beseiret ham ikke med sin samlede styrke,
og vi klarte det på én dag.
Noe som kan forklare hvorfor de vil komme hit.
For å finne ut hvordan.
Det er omtrent som forventet.
Vi brant ut hyperfartmotoren for å komme hit.
Det er veldig uheldig.
Selv om den virket, ville det vært farlig
å åpne et vindu så nært hendelseshorisonten til et svart hull.
Er vi så ute av kurs?
Nei. Vi kom ut av hyperrommet akkurat der vi skulle.
Dette er jo helt merkelig.
Hallas sol var ikke massiv nok til å kollapse i et svart hull.
Men det er visst det som skjer.
Jeg skal prøve å få litt mer ut av underlysmotorene.
Presidenten har latt meg lede forhandlingene med goa'uldene.
Ok.
Tror du ikke jeg takler det?
Jeg sa ikke det, men du virker ikke så selvsikker.
Som du sa, har jeg meglet i mange internasjonale forhandlinger.
Dette blir bare min første interplanetariske.
Systemherrene er ikke til å stole på, verken som gruppe eller enkeltvis.
De er falske superegoister drevet av et umettelig maktbegjær,
og de er i stand til utenkelig ondskap.
Hvorfor skulle jeg være nervøs?
Høres ut som en vanlig dag i FN-bygningen.
Jeg er ikke redd for å innrømme at jeg trenger hjelp.
Hva har du å si meg?
Systemherrenes høyesteråd er en ganske skrøpelig koalisjon
av de mektigste goa'uldene i galaksen,
som bare samarbeider når det passer dem. Antallet varierer fra gang til gang.
Nye dukker opp. Gamle blir styrtet.
Vi tror det er rundt et dusin nå.
Jeg kan sammenfatte det vi vet.
Greit. Jeg antar at jeg ikke kan åpne irisen
og la representantene gå gjennom.
Det er nok en dum idé.
Vi bør få dem til å møte oss på et nøytralt sted,
helst en planet vi velger.
Sende et team, vurdere dem, sjekke at de er ubevæpnet
og eskortere dem tilbake.
Bra. Send meldingen.
Vi blir nå dratt bakover.
Kanskje om vi omdirigerer kraft...
Nå er det bare skjoldene som holder skipet sammen.
Kutter vi dem, kan gravitasjonsfeltet rive oss i filler.
Jeg tror ikke vi har noe annet valg.
Omdirigerer kraft.
Vi beveger oss fremover.
Det holder ikke. Skroget tar skade.
Vi har brudd i skroget!
Vær hilset.
Thor.
Det er godt å se deg igjen, major Carter, Teal'c.
- I like måte. - Absolutt.
Fortreffelig timing.
Så goa'uldene har godtatt betingelsene for sin reise hit?
Ja.
Jeg har gått gjennom forskningsmateriale delegatene sender.
Det var Camulus som sendte den første meldingen.
Så har vi Amaterasu, den japanske solgudinnen,
- og den siste er Yu. - Yu?
Glem det. Alle ordspill er gjort til det kjedsommelige.
Jeg tror jeg har lest at han ikke var seg selv eller noe.
Men hva det vil si for en goa'uld, vet jeg ikke helt.
Bare fortsett.
Han kan ikke lenger ta en ny vert,
og fornyelsesevnen til sarkofagen
mister sin effekt på ham.
- Han er rett og slett gammel. - Han er senil.
Hvorfor velge ham som representant?
Hans underordnede er kanskje flinke til å dekke over.
De andre systemherrene vet det ikke.
Det interessante er at Yu var den systemherren
som motsatte seg at Anubis skulle inn i rådet igjen
etter at han ble forvist. Lang historie.
Han mistet iallfall velviljen
da systemherrene tok Anubis tilbake
og han brukte sin makt til å bli leder.
Nå som Anubis er borte,
tror du Yu har fått større makt igjen.
Det positive er at av alle goa'uldene,
har Yu vært mest samarbeidsvillig før.
Du sa ingen av dem var til å stole på.
Stemmer. Særlig ikke den gale.
- Er det det positive? - Heller noe litt mindre negativt.
Jeg er redd jeg ikke kan forlate sektoren, major.
Ikke for øyeblikket.
Thor, du er den eneste som kan redde oberst O'Neill.
Som du sier, blir han holdt i stasis for øyeblikket.
Jeg blir gjerne med tilbake til jorden når oppdraget her er fullført.
Hva er oppdraget ditt?
Jeg må vente her til jeg vet at replikatorene er tilintetgjort.
Dere har kanskje sett at Hallas sol har kollapset inn i et svart hull.
Like før bakenden av skipet vårt ble revet av.
Beklager at jeg ikke kom før. Jeg ventet dere ikke.
Du har ikke svart på våre forsøk på å kontakte deg.
Jeg er lei for det.
Forvrengningene i tid og rom skapt av det svarte hullet,
har forstyrret skipets langtrekkende samband.
- Forståelig. - Absolutt. For noen.
Tidsutvidelsesfeltet var bare midlertidig.
Vi visste tiden det ville ta
for replikatormenneskene å nå maskinen,
ville tilsvare mindre enn to år utenfor feltet.
Derfor ble en mer permanent løsning utarbeidet.
Så dere kollapset solen.
Ved en kunstig økning av gravitasjonsfeltet, ja.
Ganske stilig.
Som dere ser, har planeten allerede gått i oppløsning.
Men et stort antall replikatorer har klart å komme sammen
i en koherent masse som ennå ikke har passert hendelseshorisonten.
Hvis de kan tåle
gravitasjonsfeltet uten å bli revet i filler,
- er det helt umulig at de kan... - Interessant.
Hva er det?
Replikatorene har begynt å bevege seg bort fra hendelseshorisonten.
- Hvordan er det mulig? - De har tidsutvidelsesenheten.
Jeg vet ikke hvordan,
men de har visst brukt den til å motvirke gravitasjonskreftene
som skulle ha dratt dem inn.
Skremmende. Ikke bare at de kan, men at du ikke vet hvordan.
Enig.
Farten deres øker.
Skanningene viser at blokkene har samlet seg.
- Til hva da? - Et skip. De slipper unna.
Kursen tyder på at de er på vei hit.
- Jeg trodde du ville svikte meg. - Ja, beklager.
- Hørt noe fra Teal'c og Sam? - Nei.
Mottar signal. SG-7 rapporterer at vi har grønt lys.
Åpne irisen.
Velkommen til jorden.
- La meg få presentere... - Vi er ikke interessert i navnet.
- Nei vel? Det pleier å hjelpe. - Vi vil presentere tilbudet vårt,
så vi kan tilbringe så lite tid som mulig på denne planeten.
Følg meg.
Har du sett noe lignende?
Nei, og jeg tviler på om mine våpen vil være effektive mot den.
Vi bør vel kanskje stikke herfra?
Kan du hoppe til hyperrommet?
Vi må bort fra gravitasjonen fra det svarte hullet først.
De har åpnet ild mot oss.
- Kan den gjennomtrenge skjoldene? - Høyst sannsynlig.
Forbered treff.
- Det er brudd i skroget. - Hvor?
Skaden er minimal.
Prosjektilet besto trolig av replikatorer.
De er usynlige for skipets skannere.
Det er slik de har bordet asgardskip tidligere.
Kan du bruke skjoldene til å hindre dekompresjon i de seksjonene?
Ja.
Deres uventede seier over Anubis
har skapt en ustabil situasjon blant systemherrene.
For å unngå åpen krig, ble vi enige
om å dele territoriene og styrkene hans likt.
Så sivilisert av dere.
Ja. Dessverre har en av oss brutt den avtalen.
Å, nei. Ikke si noe, la meg gjette. Det er...
- Ba'al. - Ba'al.
Han klarte å finne planeten
hvor Anubis skapte sine Kull-krigere.
Ba'al kom dit før dere
og klarte å programmere soldatene til å adlyde ham.
Med kontroll over oracene
har Ba'al tippet maktbalansen til sin fordel.
- Oracene? - Ubeskrivelige.
I strid er Kull-krigerne overlegne jaffaene.
Allerede har mange av oss begynt å snakke om kapitulasjon,
omtrent som de gjorde med Anubis.
Hvis det skjer, blir Ba'al virkelig ustoppelig.
Dette er sikkert veldig interessant, men hva har det med oss å gjøre?
Min mester ønsker å si
at det er velkjent at tau'riene har et kraftig nytt våpen
som langt overgår deres nåværende teknologi.
Ja, vi brukte det til å drepe Anubis og ødelegge flåten hans.
Med dette våpenet
kan Ba'al hindres i å erobre galaksen.
Major Carter!
Thor, det er Teal'c.
Major Carter ble strålet bort. Er hun hos deg?
Det var ikke jeg. Replikatorene må ha henne.
Jeg har drept alle replikatorer jeg har funnet.
Det er umulig å vite om det er flere.
Replikatorskipet er i hyperrommet.
- Kan du følge etter? - Ja.
Hvis Ba'al beseirer oss,
hvor lenge tror du det tar før han vender seg mot dere?
I så fall får han samme skjebne som Anubis.
Muligens. Men det er andre verdener i denne galaksen
som mangler et så avansert forsvar.
Hva snakker du om?
Vi la merke til at asgardene ikke hjalp dere
da Anubis truet planeten deres.
Faktisk har vi ikke hørt noe fra asgardene på ganske lenge nå.
Jaså? Det var rart, for vi snakker med dem stadig vekk.
Asgardene kom ikke fordi de visste at det ikke var nødvendig.
Ba'al er uenig.
Han er overbevist om at asgardene ikke lenger kan utøve makt i galaksen.
Han akter å ha planetene
som beskyttes av Goa'uld-Asgard-avtalen for seg selv.
Hvis dere ikke hjelper oss å stoppe ham, vil millioner av mennesker dø
og flere millioner vil bli slaver.
Vet du hvor det skal?
Før dere utryddet dem,
klarte replikatorene å få tilgang til skipets datamaskin.
De klarte å finne Orilla,
planeten hvor vi prøver å gjenoppbygge asgardenes sivilisasjon.
- Jeg antok det ville bli deres første mål. - Hva er resonnementet ditt?
Orilla er rik på neutronium,
et viktig element i asgardenes teknologi.
Det er også nødvendig for å lage menneskeformede replikatorer.
- Major Carter. - Femte.
Du trodde vel ikke du skulle se meg mer.
Beklager at vi dro fra deg, men vi måtte.
De andre måtte ikke slippe ut. Du vet hva de er i stand til.
- Jeg vet du er opprørt. - Opprørt.
Vi forrådte deg. Det må ha gjort vondt.
Det er den delen av deg som er mest lik oss, den menneskelige delen.
- Jeg skjønner hvordan du føler det. - Det gjør du ikke!
Umulig. Men du vil det.
Hvor mange planeter er beskyttet av denne avtalen?
Tjueseks.
Tjuesju om du tar med jorden.
Hva er poenget om asgardene ikke er i stand til å beskytte noe?
En gang var de det. I det siste
har vi spilt på trusselen, en stor bløff.
Ba'al kommer snart til å avsløre den.
Det er ingenting vi kan gjøre med det.
Jorden er trygg når goa'uldene tror vi kan forsvare oss.
- Men det er også en bløff. - Ja. Mer eller mindre.
Da jeg var barn pleide pappa å ha ukentlige pokerkvelder.
Jeg husker bare at røyken fikk øynene mine til å renne.
Skulle ønske jeg hadde fulgt bedre med.
Du har sikkert fordreid sannheten i forhandlinger før.
Faktisk ikke. Min oppgave har vært å få folk til å innse sannheten.
Får de en anelse om
at vi ikke kan bruke antikkernes våpen,
er spillet slutt.
- For dramatisk? - Ikke for meg.
Hvordan kan vi stoppe dem?
Mine våpen fungerer ikke i hyperrommet, akkurat som skjoldene.
Men er de nærme nok,
kan selvdestruksjonen klare å ta ut begge skipene.
Beklager, men vi har ikke noe valg. Når menneskereplikatorene Orilla,
får de ressurser til å reprodusere tusenvis av ganger.
Vi kan ikke la det skje.
Greit.
- Hvorfor gjør du dette? - Syns du at du fortjener bedre?
Du kan se tankene mine. Du vet jeg ikke ville gjøre det.
Jeg bør vel egentlig takke deg.
Det du gjorde mot meg lot meg se mitt fulle potensial.
Jeg er mer menneskelig enn de andre.
Først trodde jeg det var en svakhet,
men nå ser jeg at jeg klarer å gjøre så mye mer.
Femte.
Mine brødre og søstre vil sluke hele sivilisasjoner for å reprodusere,
men de vil ikke vite av grusomhet,
svik eller hevn.
Ikke som oss.
Stemmer ikke det,
- major Carter? - Nei.
Vi setter pris på denne informasjonen,
men det forandrer ikke
at vi ikke kan blande oss inn i interne goa'uld-konflikter,
og hvis Ba'al angriper noen av de beskyttede planetene,
får han ta konsekvensene.
Dessverre deler vi ikke deres tillit til asgardene.
Vi må stoppe Ba'al før det kommer så langt.
Tilgi min oppriktighet, men det er ikke vårt problem.
Nok!
For hvert øyeblikk som går, blir Anubis stadig mektigere.
Du mener Ba'al.
Min mester er sliten. Vi ber om en kort pause.
Stille!
Jeg trenger ingen pause.
Vi vet dere har et formidabelt nytt våpen,
men at dere må vente til fienden kommer til dere,
og det kan være farlig.
Hva om en fiende fant en måte å overvinne dette våpenet på?
- Hva er det dere tilbyr? - Hyperfartmotorer.
Vi vet dere har slagskip som ikke klarer interstellare ferder.
Vi tilbyr en måte å produsere en flåte med skip
like avanserte som goa'uldenes Ha'tak-skip.
Dere kunne tatt slaget til fienden.
Vi er nesten innen rekkevidde.
Nå.
Vi bremser.
Noe forstyrrer kontrollene.
Hjelpekonsollen utenfor maskinrommet.
Tilbudet er svært storsinnet, men jeg er redd vi må takke nei.
Dere ville kunne håndheve planetavtalen
med eller uten asgardenes hjelp.
Hvor mange hyperfartmotorer?
Hvor mange skip kan dere bygge?
Spørsmålet er vel hvor mange skip dere har.
Hvis vi skal håndheve avtalen selv,
må vi bygge nok skip til å matche enhver fiendtlig flåte.
Vi kan ikke røpe den slags informasjon.
Da er denne diskusjonen ferdig.
Hvordan kan dere avvise et slikt tilbud?
Fordi vi ikke vil kjempe slagene deres for dere
i bytte for noen hyperfartmotorer
som kanskje ikke vil hjelpe oss i lengden,
og særlig siden vi allerede har den teknologien tilgjengelig.
Har dere levedyktig hyperdriftteknologi?
Ja, og med asgardenes hjelp,
er vi i stand til å bruke den akkurat nå. Så tusen takk.
Dette antikke våpenet, så avansert teknologi.
Kraftbehovet må være enormt.
Selv enkelt vedlikehold må være ekstremt vanskelig
- med deres begrensede evner. - Vi klarer oss.
Selvsagt tror vi dere.
Men hva ville Ba'al tro om han fikk etterretning
om at våpenet midlertidig var ute av drift.
Han ville komme hit og gjøre krav på det selv.
Tau'riene ville bli tvunget til å drepe ham.
Og vi behøvde ikke å gi dem noe.
Kom igjen.
Ba'al vet hvor desperate dere er.
Denne informasjonen er ganske beleilig for ham.
Muligens. Men dere gir oss få alternativer.
Greit, vi gjør det.
- Gjør vi? - I bytte vil vi ha Ba'als territorium.
- Hva mener du? - Det er da sånn det virker?
Når én systemherre dreper en annen,
overtar han styrkene hans, flåten og planetene hans.
Det er det vi vil ha. Alt Ba'al hadde.
Du kan ikke mene alvor.
Hvis det er vi som skal knekke Ba'al for dere,
- hvorfor skulle vi nøye oss med mindre? - Absurd.
- Det kan vi ikke godta. - Ta det eller glem det.
Vi må sende melding til de andre systemherrene
- og underrette dem om situasjonen. - Vær så god.
Problemet er løst.
Dessverre er replikatorene nå utenfor vår rekkevidde.
Det er for sent å hindre dem i å nå asgardenes hjemmeverden.
Du har visst lært noe av din fars pokerspill.
Sats alltid stort når du bløffer?
Jeg visste ikke at du ønsket å bli en systemherre.
Jeg måtte bare prøve å holde samtalen gående.
Det så ut som de ville prøve å få Ba'al hit,
samme hva vi sa.
De vil neppe godta våre betingelser.
Jeg vet det.
Vi må kanskje vekke oberst O'Neill.
- Hva? - Hvis de tror vi bløffer,
vil de komme hit og ta våpenet selv.
Hvis ikke, vil de lure Ba'al til å komme.
Uansett må vi kanskje bruke våpenet igjen for å forsvare denne planeten.
Vi vet ikke engang om det er nok kraft til et skudd til.
Jeg vet det.
Prøver du å vekke Jack uten asgardene,
vil det drepe ham.
Han vil trolig dø før han kan gjøre noe for å hjelpe oss.
Dr. Weir. En kopi av meldingen
goa'uldene sendte tilbake til systemherrene. Den er kryptert.
Vi trenger å vite hva de tenker.
Jeg har klart å sende en advarsel til Orilla.
Ved å gi dem replikatorskipets kurs og hastighet,
bør de kunne beregne hvor det vil komme ut av hyperrommet.
Alle tilgjengelige skip vil vente i bakhold.
Du tror asgardskipene kan ta ut replikatorene
før de får opp skjoldene sine.
De vil bare være forsvarsløse en kort stund,
men hvis mine beregninger stemmer, burde det være nok.
- Slutt, vær så snill. - Hvorfor skulle jeg det?
Du kan ikke forandre det som skjedde. Føler du deg bedre av dette?
- Jeg mente aldri å forlate deg. - Men du gjorde det.
Du vant min tillit, utnyttet meg og lot meg i stikken.
- Det var ikke min beslutning. - Du kunne kommet tilbake etter meg.
- Det var ikke tid. - Tid!
Takket være det du gjorde, hadde jeg rikelig med tid
- til å tenke på hvor dum jeg var. - Beklager.
Beklager det vi gjorde mot deg.
Nå, ja.
Å være menneskelig innebærer å ha medlidenhet og lære å tilgi.
Ja. Jeg er ikke der ennå.
- Jeg trenger mer tid. - Nei.
Nei.
Fremgang?
Ja. Det er en bekreftelse på det vi mistenkte.
De tror vi bløffer,
men kan ikke bekrefte sin mistanke,
så de vet ikke hva de skal gjøre.
De kan prøve å få Ba'al hit. La ham finne det ut for dem.
Ja, det er farlig for dem, for om vi ikke får opp våpnene...
- Det går ikke. - Da får Ba'al
både jorden og antikkernes utpost.
Uplanlagt borteverden-aktivering.
Dette er Weir. Hva skjer?
Ok, vi kommer.
Gjestene våre har fått svar.
Kommandør Thor, dette er Aegir fra Valhalla.
Vi har gått i forsvarsposisjon og venter på målskipet.
Forstått.
Fiendens skip er tatt ut.
Beklager, Teal'c.
Jeg må se den siste meldingen de mottok.
Det er synd at dere tilbakekalles.
Jeg syntes vi gjorde så stor fremgang.
Kravene deres var latterlige.
Vi har ikke annet valg enn å avslutte forhandlingen.
Hils Ba'al.
- Steng den. - Hva?
Hva skal dette bety?
Den andre meldingen. De ble tilbakekalt
fordi systemherrene vil teste forsvaret vårt.
De sender et skip for å angripe jorden. Det er her i løpet av en time.
Vi er politiske utsendinger. Hvordan våger dere å hindre oss!
Å sende skip for å angripe oss er en krigshandling,
og en tåpelig sådan med tanke på forsvaret vårt.
Min herre har ikke beordret noe sånt.
Så gjør det om. Be systemherrene tilbakekalle skipet.
Beslutningen deres er tatt i desperasjon
på grunn av deres vrangvilje til å hjelpe.
Å overtale dem til endre kurs kan bare gjøres personlig.
- Med et flertall av rådet. - Selv om jeg trodde dere,
får dere ingen velvilje fra oss på dette stadiet.
Dere er våre fanger. Før dem bort.
- Vær hilset, Thor. - Vær hilset.
Teal'c, dette er Penegal fra asgardenes høyesteråd.
Jeg må dessverre melde at vrakrestene fra replikatorskipet
ikke kunne kontrolleres.
Vi klarte ikke å hindre utallige replikatorblokker
i å regne ned over Orilla.
De har alt begynt å reprodusere og infisere våre systemer.
Kontrollen over byen er i fare.
Burde dere ikke vurdere å evakuere innbyggerne?
- Det er ikke lenger mulig. - Det er for mange.
Vi hadde mange lagrede bevisstheter på datamaskinene på skipene våre
da vi forlot vår hjemmeverden. Da Orilla til slutt ble funnet,
klarte vi å plassere bevissthetene i klonede kropper
for å bygge opp vår nye koloni.
Replikatorene har alt infisert systemene som trengs for å redde dem.
Hvis vi taper denne kampen, vil de dø sammen med kroppene sine
og ta med seg alt håp for asgardrasen.
Orilla er siste sjanse til å gjenoppbygge imperiet.
Da må vi finne en måte å redde den på.
Sensorene varsler et fremmed fartøy.
Det kom fra hyperrommet 14000 km ute, åtte grader styrbord.
- Destinasjon? - Ingen ennå.
Fartøyet er på størrelse med et av goa'uldenes moderskip.
Nærmer seg raskt. Synlig om seks sekunder.
- Hold posisjonen, klar til å skyte. - Fire, tre...
- På skjermen, maksimal forstørrelse. ...tre, to, en.
Åpne en kanal, send på alle frekvenser
- og oversett til goa'uld. - Skal bli.
Dette er oberst Lionel Pendergast
fra Luftforsvarets fartøy Prometheus.
Uidentifisert fartøy, manglende svar tolkes som en aggressiv handling,
og vi vil svare med full styrke.
INNKOMMENDE SENDING
- Det blir ikke nødvendig. - Teal'c.
Jeg skal hilse fra Thor,
øverstkommanderende for asgardenes flåte.
Vi er om bord på Daniel Jackson.
Jeg fikk nettopp melding om at asgardene har kommet.
De vil se demonstrasjonen av vår nye forsvarsteknologi
som dere har tvunget oss til.
Det er ennå tid til å stanse angrepet.
Vi vil også gjerne se demonstrasjonen.
Skipet deres kommer ikke. Det ble tilintetgjort av Ba'al.
Systemherrenes samlede styrker gir etter, og dere taper krigen.
Da gjør dere det også.
- Hei, folkens. - Vår nye koloni er i stor fare.
Replikatorene unnslapp tidsutvidelsesenheten,
og truer med å utslette asgardene.
Ok. Hva kan vi gjøre?
Thor tror kunnskapen i O'Neills bevissthet
kan være nøkkelen til å beseire replikatorene en gang for alle.
Jack er frosset i Antark...
...tis.
Som jeg sa. Hvor er Sam?
Hun ble tatt til fange av replikatorene. Skipet deres ble ødelagt.
Hei, din syvsover. Jeg trodde aldri du skulle stå opp.
Det ble en lang kveld.
Pete.
Hva skjer? Går det bra? Er det noe i veien?
Ja, alt.
- Hva mener du? - Dette. Hva gjør du her?
Hva jeg gjør her? Hvor i svarte er her?
Den var god. Du lurte meg virkelig.
Jeg har vært oppe siden fem og foret grisene og hønene.
Nei, Pete, jeg...
Hva? Hva er det?
Tror ikke dette er ekte.
Er du sulten? Det er jeg.
Kom, så går vi inn, så kan jeg lage pannekaker.
Du forstår ikke.
Dette skjer ikke.
Det siste jeg husker er at jeg var på et replikatorskip.
Dette er bare enda en måte å prøve å forvirre meg på.
Ok, her er det jeg vet. Dette er ikke SGC. Det er Montana.
Det skjer aldri noe rart her, ikke sånt som du er vant til.
For et år siden forlot du stjerneportprogrammet pga. stress
og fordi du ville være sammen med meg og en gård full av stinkende dyr.
Siden har du gått til psykiater
fordi du ikke klarer å bli kvitt marerittene.
Du har et fælt et.
Det er alt.
Føltes det ekte?
- Ja. - Så ta deg sammen.
Ok. Pannekaker, eller må jeg ringe legen?
- Jeg er litt sulten. - Bra. Kom igjen.
- Hva skal du gjøre? - Jeg skal koble O'Neills bevissthet
til skipets datamaskin.
For å klare det, må du vel tine ham først?
Jeg sier det fordi han var nær å dø da vi frøs ham.
Vi håper kapselen vil holde ham i live.
- Håper? - Hva annet valg har vi?
Kan du ikke bare redde ham som sist dette skjedde?
Bare slette kunnskapen fra bevisstheten hans.
Og miste sjansen til å finne en måte å beseire replikatorene på.
Du har ikke rett til å risikere livet hans.
Jeg tror O'Neill ville vært enig.
Vi kan ikke ta det valget for ham, uansett.
Kan du ikke få informasjonen over på skipets datamaskin?
Kanskje vi til og med kan lære
- å bruke antikke våpen på jorden. - Du har ingen anelse om
hva som foregikk i O'Neills bevissthet.
Forskerne våre klarte for lenge siden å trekke ut antikkernes kunnskap
og lære mye av den.
Men vi har studert den så lenge jeg kan huske,
og vi har så vidt skrapet i overflaten.
Det er som å lete etter en nål i en høystakk.
En uendelig stor høystakk.
Det er stort.
Jeg håper en bevisst O'Neill
kan gi oss en kanal til den informasjonen vi trenger.
- Du ville snakke med meg? - Du må la oss gå.
Jeg må ikke gjøre noe som helst. Hvis det er det...
Hvis dere håper å få informasjon fra oss, skal dere vite
at jeg heller dør enn å si noe.
Ingenting min mester sier, er å stole på.
Vi har ikke bestemt hva vi skal gjøre med dere.
Anubis var overmodig, men han trengte mye av armadaen sin
til å holde systemherrene i sjakk.
Flåten han brukte til å angripe jorden var liten,
sammenlignet med Ba'als
hvis han beseirer systemherrene.
Han vil herske over galaksen.
Ingen våpen vil være sterke nok til å stoppe ham.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - La oss kjempe,
eller om vi må, dø med ære.
- Han er ikke frisk. - Jeg sa det jo.
Det å koble til bevisstheten hans er innviklet.
Hallo. Tester, tester. En, to.
En, to, en, to. Tester. Hallo. Er denne på?
- Jack? - O'Neill, kan du høre oss?
Hei. Hei, folkens. Hva foregår?
Bevisstheten din er koblet til Daniel Jackson.
- Hva? - Hva?
Thors skip heter Daniel Jackson.
Informasjonen på skipets datamaskin er tilgjengelig for deg.
Da prøver vi. Dette er stilig.
Jeg kan gjøre hva jeg vil, ikke sant?
O'Neill.
Unnskyld.
Om du vil, kan du komme til oss som hologram.
Søren!
- Går det bra? - Det er litt merkelig. Men det går bra.
Du snakker iallfall ikke antikk.
- Det også. - Datamaskinen oversetter.
- Jeg har aldri sett bedre ut. - Vi har ikke mye tid, O'Neill.
- Thors planet... - Jeg vet det. Skipets logg.
Kan du hjelpe med replikatorene?
- Jobber med saken. - Jack.
Daniel, datamaskinen spilte inn hele samtalen.
Takk for omtanken.
Snakk dere imellom.
Jeg har drøftet situasjonen med mine overordnede,
og vi lar dere gå.
Jeg må innrømme at det overrasker meg.
Vi har ikke hatt særlig hell med avhør av goa'ulder tidligere,
og det er klart at dere er nyttigere for oss
om dere slåss mot Ba'al.
- Dr. Weir. - Du vet hva jeg heter.
Dette vil kanskje overraske deg.
Jeg vet ikke om noe kan overraske meg lenger.
- Jeg vil søke om asyl. - Jeg tok visst feil igjen.
Flåten min ble utslettet før jeg kom hit,
og jeg er blant de første som faller. Jeg har ingenting å slåss med.
Det eneste som venter meg gjennom stjerneporten, er skam og tortur.
Så det er ikke sant at jeg vil være nyttigere for dere der ute.
Men kanskje jeg kan være til nytte her.
Takk. Det var deilig.
Smakte veldig ekte.
Jeg tenkte vi kunne dra til byen i kveld, spise middag, se en film?
Kom igjen. Du tror vel ikke at jeg skal spille med?
Jeg oppga jobben min for dette! Jeg oppga livet mitt for deg!
Der ser du. Det er helt klart ikke Pete.
Hvor tålmodig tror du jeg er?
Ingenting du sier vil overbevise meg.
Jeg vet hvem du er. Jeg forstår bare ikke hvorfor.
Hva ønsker du av meg? Hvorfor gjør du dette?
Fordi jeg elsker deg.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
O'Neills bevissthet bygger visst noe,
virtuelt, sammen med skipets datamaskin.
Jeg vet ikke hvor mye lenger han kan leve.
Jack, kan du høre meg?
- Jeg må vekke ham nå. - Vent! lkke ennå!
For en hodepine.
Ta det rolig. Du har vært igjennom mye.
- Hva nå? - Hva er det siste du husker?
At hodet mitt ble sugd
av en sånn antikk hodesuger.
Og noe om tvillinger.
- Teal'c, hva er det med håret? - O'Neill.
Thor. Har du aspirin?
Du bør snart føle deg bedre, og hukommelsen kommer etter hvert.
Teal'c, hva er det med håret?
Spesifikasjonene til enheten du laget er i datamaskinen.
Jeg tror jeg kan syntetisere den.
Kult.
- Hva er det? - Vi vet ikke, men du laget den.
- Nei. - Jo.
Du fant den antikke kunnskapen i bevisstheten din
og fikk skipets datamaskin til å designe den.
Men jeg vet ikke hva det er.
Det var tvilsomt om han ville huske det.
- Antikkernes kunnskap er borte. - Greit. La meg se.
Har bein.
Jeg klarer det.
Ja.
Jeg husker ingenting.
Penegal, jeg er lettet over at du kan kommunisere.
Det varer kanskje ikke lenge.
Klarte dere å sikre dere midlene til å bekjempe replikatorene?
Muligens. Det må ennå mer forskning til.
Du bør vite at de som infiserer kolonien,
opptrer organisert,
ulikt alle replikatorer vi har møtt før.
Kanskje de blir styrt av en leder i menneskeform
som ennå ikke har vist seg.
Hvis en menneskereplikator overlevde, er det vel også mulig at Sam overlevde?
Det er også mulig at den gamle typen replikatorer
skapte en ny menneskeform til å lede dem som før.
Ja, men det er en mulighet. Kan dere skanne planeten etter livstegn?
Det har vi gjort. Det er ingen.
Penegal? Kan du høre meg?
Vi har mistet kontakten.
Trodde du du kunne overbevise meg om at illusjonen var livet mitt?
At jeg bare ville godta det?
Om det var noe du ønsket sterkt nok i bevisstheten din.
Torturerte du meg så lenge så jeg skulle ønske dette som et alternativ?
Nei, jeg torturerte deg fordi jeg var sint.
Hvorfor tror du jeg hatet deg så sterkt for det du gjorde mot meg?
Fra det øyeblikket vi møttes, da du slapp meg inn i tankene dine,
så jeg deg slik ingen andre kunne.
Menneskefølelser kan være overveldende.
Det at du føler noe i det hele tatt, er et mirakel.
Det gjør deg svært spesiell.
Godt at du ser det.
Nei, du forstår ikke. Jeg kan ikke være lykkelig slik som dette.
Da blir du ulykkelig i svært lang tid.
Sørg for at Camulus vet at han for alltid er stemplet som forræder og feiging.
Så interessant.
Kan du få det til å virke?
For å være ærlig, er jeg ennå usikker på hva det er.
Ikke se på meg.
Thor, dette er kommandør Aegir fra Valhalla.
Vi har mistet kontakten med kolonien.
Aegir, sambandet er nede. Hva har du å rapportere?
Vi har funnet det som ser ut til å være levningene av en menneskeform-replikator
flytende i rommet. Den må ha overlevd da skipet ble ødelagt.
Det virker som den er inaktiv.
- Send koordinater. - Vær forsiktig, Thor.
Hva skal du gjøre?
- Hvor skal du? - Jeg skal transportere den om bord.
Hvorfor det?
Vi må finne ut hvor
menneskeformen som styrer replikatorene, er.
- Noen som kjenner ham igjen? - Nei.
- Er den død? - Forhåpentligvis ikke helt.
Alle replikatorer er koblet til et avansert sambandssystem.
Hvis denne kan gi oss tilgang til nettverket,
vil vi kunne se det replikatorene ser.
Og hvis han våkner, kan kapselen holde på ham?
Trolig ikke.
Da er kanskje ikke dette så lurt.
Jeg transporterer den ut i rommet igjen om nødvendig, men vi må ta sjansen.
Bra.
- Hva var det? - Replikator-sambandsdata.
Jeg søker etter henvisninger til andre menneskeformer.
- Du kan ikke holde meg her for alltid. - Jo, det kan jeg.
Samme hva du gjør, vil jeg aldri delta i denne fantasien.
Hva?
Zoom inn!
- Det er Sam. - Kan du presisere posisjonen?
Hun er inne i en liten replikatorstruktur på planeten.
Ganske langt utenfor kolonien, nær en rik neutronium-åre.
De må skape flere menneskereplikatorer.
Ble ikke skipet ødelagt?
Minst én av menneskereplikatorene må ha skilt lag med hovedskipet,
med major Carter, før de gikk ut av hyperrommet.
Strål den ut.
Jeg prøver. Den er motstandsdyktig.
Den har brutt den indre sperren og koblet seg til skipets datamaskin.
Måtte gjøre noe.
Den ser ut til å ha forstyrret
alt samband mellom individuelle celler, så hver er inaktiv.
Vi har utforsket den slags teknologi før uten å lykkes.
Flott. Betyr det at vi kan bruke denne greia til å ta resten av de insektene?
Enda bedre, O'Neill.
Nå som jeg har sett hva enheten gjør,
kan jeg muligens modifisere en stor versjon
og sende en forstyrrelsesbølge over hele Orilla.
Bra. Mens du gjør det...
Jeg kan ikke transportere dere inn i replikatorskipet på planeten.
Forsvaret deres forhindrer det. Men jeg kan få dere nærme.
Nærme er bra.
Ta denne så vi kan kommunisere.
- Hvem er sjefen? - Slutt!
Skader dere meg eller flere av mine brødre,
lover jeg at major Carter dør øyeblikkelig.
O'Neill, jeg har fått skipet mitt
til å sende en massiv forstyrrelsesbølge.
- Utmerket. Jeg visste du ville klare det. - Våpenet er 50% ladet.
Virker dette, har dere reddet asgardene atter en gang.
Jeg er glad på dine vegne. Jeg er ekstremt stolt,
men vi har et lite problem her nede.
Femte så at vi kom, og påstår at han kan drepe Carter umiddelbart.
- O'Neill... - Jeg vet hva du vil si.
Livet hennes er allerede ofret,
og du har hele planeten å tenke på.
- Men jeg har også problemer. - Jack?
Vent litt. Hva?
Dette kan være skikkelig ille.
Hva gjør de?
Virker som de rømmer.
- Thor, er du klar? - Hva skjer, O'Neill?
De trekker seg tilbake.
Du må stanse dem, O'Neill.
Våpenet er ikke klart. De må ikke få slippe unna.
Kom igjen!
Jeg vet du hører meg!
Hva skjer?
Femte, hvor er du?
- Vi må dra. - Hvorfor det?
- De har funnet en måte å slåss på. - Asgardene? Hvordan da?
- Den dere kaller O'Neill. - Hva?
Det er så mange av oss igjen i byen.
Vi kan ikke vente på dem. De vil bli drept.
Ikke vent at jeg er lei meg.
Vennene dine. De dreper...
- Prøver å stoppe oss. - Prøver å redde meg.
Nei. De bryr seg ikke om deg.
Jeg sa jeg ville drepe deg om de ikke ga seg.
Hvorfor dreper du meg ikke?
Vet du hvorfor vennene mine ikke gir seg for å redde meg?
- Nei. - Fordi de vet
at til syvende og sist vil jeg heller dø
enn å være fanget sånn som dette.
Uansett hva du føler for meg, vil jeg aldri elske deg.
Drep meg om du vil.
Men hvis du har et snev av menneskelighet
og virkelig elsker meg,
lar du meg gå.
O'Neill, våpenet virket. Rapportene fra kolonien sier
at alle gjenværende replikatorer er nøytralisert.
Selv om skipet unnslapp,
har vi et effektivt middel til å slåss mot dem nå.
Ja, vi har da det.
O'Neill, jeg ser et fjerde livstegn i nærheten av deg.
Sam!
Carter!
Her borte!
Går det bra?
- Godt å se deg igjen. - I like måte.
Oberst, kom inn. Hvordan føler du deg?
lkke verst. Har ikke følt for å dra noe sted eller bygge noe i det siste.
Du er iallfall friskmeldt
av de beste legene på denne planeten.
Hva vet vel de?
Presidenten ba meg gi deg en invitasjon.
- Middag ved Det hvite hus. - Vet du hva de skal spise?
Jeg tror ikke jeg har fått sjansen til å takke deg personlig.
For hva da?
Du risikerer livet om og om igjen uten å forvente noe igjen.
La deg ikke lure. Jeg lager en liste.
Jeg tviler på om det egentlig er noe som kan betale deg.
- Skal du noe sted? - Faktisk
har presidenten bedt meg lede forskningen på antikkernes utpost.
Det blir en litt delikat situasjon,
gitt alle statene som har gjort krav på stedet.
Det passer deg nok.
lallfall mye bedre enn denne jobben.
Betyr det at Hammond kommer tilbake?
Nei, general Hammond blir forfremmet.
Han skal ha tilsyn med alt som har med jordens forsvar å gjøre
på vegne av Pentagon og Washington,
SGC, 303-programmet og Antarktis-anlegget.
Uoffisielt kalles det Sikkerhetsdepartementet.
Vet du hvem vi kommer til å få?
Pentagon har overbevist presidenten om
at det er én mann som kan lede SGC
og gjøre det politisk levedyktig fra et internasjonalt perspektiv,
til tross for at han tilhører den gamle skolen i Forsvaret.
Kjenner vi dette neket?
Du kjenner ham ganske godt.
Brigadegeneral Jack O'Neill.
- Jeg? - Ja, du.
Brigadegeneral.
- Det står på listen min. - Gratulerer.
Jeg bør uttrykke meg tydelig.
Jeg tar gjerne forfremmelsen, lønnen og parkeringsplassen,
men jeg har ikke lyst til å lede noe. Nei.
Dessverre hører liksom de tingene sammen.
- Så du får tenke deg om. - Jeg hater det.
Kanskje du burde se på fordeler og ulemper.
Hele mitt liv har jeg stått imot autoriteter.
Gjør jeg dette, blir jeg autoriteten.
Jeg tror ikke jeg klarer det.
Du vil arve litt av et ormebol,
sånn som tilstanden er der ute.
Hvis Ba'al virkelig kan få dominans over systemherrene,
har vi formidable utfordringer foran oss.
Hvem vet hvor og når Femte og de andre replikatorene dukker opp.
Vi har aldri blitt fulgt med slike argusøyne
som nå som mange regjeringer vet om stjerneporten.
Jeg har aldri hatt et skrivebord.
Det er en...
- Ulempe. - Ulempe.
Du har faktisk et skrivebord.
- Har jeg? - På den andre siden
er det ingen som vet bedre hvordan dette stedet bør drives, enn deg.
- Takk, Daniel. - Med litt veiledning
fra gode venner og rådgivere, så klart.
Tar du ikke jobben, kan vi ende med noe mye verre.
Det hørtes ikke bra ut.
Jeg vil savne deg på oppdragene våre, O'Neill.
Jeg vet ikke helt om jeg er klar for å gi opp det heller.
Lene meg tilbake og se på mens dere har all moroa.
Risikere livet i møte med store farer.
Det, ja.
Det blir nok situasjoner
hvor du kan bli med oss ut i felten.
Du er sjefen. Du kan gjøre hva du vil.
Jeg kan gjøre hva jeg vil.
Innen visse grenser.
Selv om min tid her har vært kort, har den utvilsomt gjort inntrykk.
Jeg vil huske dere alle, og jeg takker for deres harde arbeid.
Jeg liker ikke lange avskjeder, så uten videre oppstyr,
er det med stor glede jeg presenterer deres nye befalshavende,
brigadegeneral Jack O'Neill.
Innta hvil.
Dere vet at jeg elsker taler,
så jeg skal fatte meg kort.
Skulle ønske jeg kunne si at jeg ikke skyldte noen noe.
Men sannheten er
at jeg ikke ville stått her
om det ikke var for alles mot og støtte.
Jeg håper jeg kan bli en like god leder som de vi har hatt tidligere,
- og så god som dere fortjener. - Hør, hør.
Jeg tok også denne jobben for å kunne gjøre kule greier som dette.
Det er en stor ære
at min første handling som sjef på denne basen,
er å forfremme major Samantha Carter
til oberstløytnant.
Kom igjen.
USAs president har vist spesiell tillit
til patriotismen, integriteten og evnene til major Samantha Carter.
Major Samantha Carter forfremmes
til oberstløytnant i det amerikanske Luftforsvaret.
Oberstløytnant Samantha Carter.
Rekk opp høyre hånd og gjenta etter meg.
Jeg, si navnet ditt.
Jeg, Samantha Carter.
Ikke vær redd.
Jeg vet at første øyeblikk av bevissthet kan føles skremmende.
Jeg skal vise deg alt, dele alt jeg vet med deg.
Du aner ikke hvor glad jeg er
for at vi klarte å få tak i nok neutronium.
Vi vil få mye tid sammen.
Vi må finne et nytt hjem hvor våre brødre kan formere seg.
Men det vil gå fort for oss.
Snart vil alle vite det.
Sammen er vi ustoppelige.